Služba každého z nás

Týden od 8. do 14. Dubna

Texty na tento týden

Ef 4,7–16; J 4,35–41; 1Te 1,5–8; 1K 3,5–9; Sk 14,27; Sk 15,4

Základní verš

„Vy však jste ‚rod vyvolený, královské kněžstvo, národ svatý, lid náležející Bohu‘, abyste hlásali mocné skutky toho, kdo vás povolal ze tmy do svého podivuhodného světla.“ (1Pt 2,9)

Podle Petra je Boží lid vyvolený, povolaný k tomu, aby byl „královským kněžstvem“. Protože kněží byli pověřeni službou, je jasné, že pokud jsme povoláni ke „kněžství“, pak jsme i my pověřeni službou. Musíme však pochopit, že nejsme povoláni pouze k tomu, abychom sloužili. Bůh nás v první řadě povolává k tomu, abychom s ním měli vztah – a právě tento vztah nás vede k tomu, abychom vyprávěli druhým o velikých věcech, které pro nás Bůh vykonal a koná. To je jádrem a podstatou osobního svědectví.

Proto by se měl každý z nás zapojit do osobní služby, která zahrnuje chválení toho, jenž nás povolal „ze tmy do svého podivuhodného světla“. Evangelizaci a svědectví často považujeme pouze za práci kazatele; tento postoj je však chybný.

Tento týden budeme studovat pojetí „služby každého člena“, abychom zjistili, jak každý jednotlivec přispívá svou zkušeností ke službě sboru jako společenství. Půjde o to, že každý z nás hraje v díle misie a evangelizace svou roli.

Služba každého člena

Neděle 8. dubna

7Ale každému z nás byla dána milost podle míry Kristova obdarování. 8Proto praví: „Vystoupil do výše, odvedl s sebou zajatce a dal dary lidem.“ 9Co jiného znamená „vystoupil“, než že nejprve i sestoupil do nejnižších částí země? 10Ten, jenž sestoupil, je také ten, jenž vystoupil vysoko nad všechna nebesa, aby naplnil všechno. 11A on dal jedny apoštoly, jiné proroky, některé evangelisty, jiné pastýře a učitele, 12aby připravili svaté k dílu služby, k vybudování těla Kristova, 13dokud nedospějeme všichni k jednotě víry a plného poznání Syna Božího, v dospělého muže, v míru postavy Kristovy plnosti, 14abychom již více nebyli jako děti, zmítáni vlnami a hnáni každým větrem učení v lidské nestálosti, v chytráctví k nastražené cestě bludu, 15nýbrž abychom byli pravdiví v lásce a rostli všemi způsoby v toho, který je hlavou, v Krista. 16Z něho celé tělo, spojované a držené pohromadě pomocí každého kloubu podpory, která je podle činnosti a míry jedné každé části, bere výživu pro svůj růst ke svému vybudování v lásce. (Ef 4,7–16; ČSP)

Osobní studium

Až příliš často slýcháme, jak křesťané bědují, že nejsou dostatečně talentovaní na to, aby vykonali pro Boha něco významného. Přestože ďábel by byl určitě rád, kdybychom takto smýšleli, Bible nám říká, že Bůh všechny křesťany pověřil službou. Je třeba, abychom zjistili, o jakou službu jde, a pak se z Boží milosti rozhodli, jak ji použijeme k jeho slávě.

Pavel v Ef 4,12 (ČSP) jasně říká, že svatí mají být připraveni ke službě. Každý, kdo byl smířen s Bohem skrze Ježíšovu oběť, je pověřen službou smíření a stává se Kristovým velvyslancem. Velvyslanec je ten, kdo osobně zastupuje panovníka nebo hlavu státu. Toto pojetí zdůrazňuje osobní vztah mezi Kristem a všemi, kdo jsou smířeni a nesou poselství o jeho lásce do světa.

Existuje hodně zmatku ohledně slova služba. Služba se dnes chápe jako něco, co dělá kazatel – vždyť koneckonců právě on je „ve službě“. Ačkoli někteří lidé zapojení do kazatelské služby skutečně působí v určitých specifických oblastech této práce a mají odbornou kvalifikaci, Písmo neoblomně trvá na tom, že součástí práce kazatele je připravovat členy na osobní službu. V Novém zákoně jsou texty, které přibližují, jak první věřící chápali pojetí služby každého člena. Ať šli kamkoli, ať se nacházeli v jakýchkoli okolnostech, všichni kázali o Pánu Ježíši (viz Sk 8,1–4).

Existuje ještě další způsob, jímž nám Ježíš dává najevo, že máme všichni konat zvláštní službu. Jasně řekl, že nepřišel, aby si dal sloužit, ale aby sloužil (Mt 20,28; L 22,27). Rovněž uvedl, že i jeho následovníci mají být služebníky (Mt 23,11; 20,26.27). Ježíš nám říká, abychom byli služebníky; vede nás však dál – abychom pochopili, že služba je důsledkem našeho spojení s ním.

Aplikace

Do jaké míry jsi ochoten sloužit druhým? Tíhneš spíše k tomu, že od druhých bereš, nebo druhým něco přinášíš? Jak můžeš rozvíjet postoj služby?

Nedostatek dělníků

Pondělí 9. dubna

34Ježíš jim řekl: „Můj pokrm jest, abych činil vůli toho, který mě poslal, a dokonal jeho dílo. 35Neříkáte snad: Ještě čtyři měsíce a budou žně? Hle, pravím vám, pozvedněte zraky a pohleďte na pole, že již zbělela ke žni. 36Již přijímá odměnu ten, kdo žne, a shromažďuje úrodu k věčnému životu, aby se společně radovali rozsévač i žnec. 37Přitom je pravdivé rčení, že jeden rozsévá a druhý žne. 38Já jsem vás poslal, abyste žali tam, kde jste nepracovali. Jiní pracovali a vy v jejich práci pokračujete.“ 39Mnoho Samařanů z onoho města v něho uvěřilo pro slovo té ženy, která svědčila: „Všecko mi řekl, co jsem dělala.“ 40Když k němu ti Samařané přišli, prosili ho, aby u nich zůstal. I zůstal tam dva dny. 41A ještě mnohem víc jich uvěřilo pro jeho slovo. (J 4,34–41)

Osobní studium

Někdy jsme posláni, abychom žali tam, kde orali, seli a zalévali úrodu jiní. Přestože může nastat i onen vzácný případ, kdy jeden člověk zryje, zaseje, zalije i sklidí vše na jednom poli, určitě to není pravidlo.

V našem uspěchaném moderním světě se s lidmi potkáváme a rozcházíme, takže musíme být připraveni na to, že budeme stavět na evangelizační práci, kterou začali jiní. Když hovoříme o žních, obvykle máme na mysli určité období roku, kdy je úroda připravena ke sklizni. Většina plodin má své specifické období sklizně. V duchovním náhledu však doba žně není pevně stanovena. Tuto myšlenku Ježíš silně zdůrazňuje v J 4,35. Řečeno slovy zemědělce, žně mohly být zhruba za čtyři měsíce, ale pokud jde o ty, kdo jsou ochotni přijmout Ježíše, pak je část pole vždy zralá ke sklizni.

U Jákobovy studny Ježíš zasel semeno evangelia do srdce samařské ženy. Ona je pak zasela mezi obyvatele Sycharu a nyní jdou Samařané vstříc Ježíši kolem nezralých obilných polí. Hospodin nás stejně jako učedníky vyzývá, abychom byli připraveni sklízet úrodu z nepřetržitě dozrávajícího pole tohoto světa.

Bůh touží, aby se dělníci pustili do žně (Mt 9,36–38), protože velice miluje lidstvo a má s ním soucit. Když se zamyslíme nad dnešním světovým polem, žeň se stále zdá být velká, ale dělníků je málo. Ježíš řekl svým učedníkům, aby se modlili za vyslání dělníků na žeň. Když se dnes jako učedníci moderní doby budeme modlit za dělníky, Duch svatý nám otevře cestu, abychom dokázali vykonat to, k čemu nás Bůh povolal.

Aplikace

Přemýšlej o několika posledních dnech. Kolik jsi měl příležitostí svědčit o své víře a mohl zasít semínek, která by jednoho dne mohla dozrát v úrodu? V kolika případech jsi to udělal? Kolik příležitostí jsi propásl? Proč?

Jako jednotlivci, ale společně

Úterý 10. dubna

5Neboť naše evangelium k vám nepřišlo pouze v slovech, ale v moci Ducha svatého a v přesvědčivé plnosti. Víte, jak jsme si kvůli vám počínali, když jsme byli u vás. 6A vy jste jednali jako my i Pán, když jste uprostřed mnohé tísně přijali slovo víry v radosti Ducha svatého. 7Tak jste se stali příkladem všem věřícím v Makedonii a v Achaji. 8Od vás pak se slovo Páně rozeznělo nejen po Makedonii a Achaji, ale o vaší víře v Boha se ví všude, takže není třeba, abychom o tom vůbec mluvili. (1Te 1,5–8)

Osobní studium

Místní sbor není jen určitý počet samostatných lidí, kteří si jednou týdně posedí několik hodin v téže budově. Podle Písma je sbor skupinou lidí, kteří jsou těsně spojeni, stejně jako jsou spolu spojeny části lidského těla. Přesto však existuje možnost, že se lidé budou pravidelně setkávat, aniž by se v biblickém slova smyslu stali součástí těla. Ačkoli může být tato nešťastná skutečnost pravdivá v mnoha oblastech sborového života, nyní se soustředíme na potřebu jednoty v oblastech evangelizace a svědectví.

Apoštol Pavel v Ef 4,16 říká, že sborové tělo roste, když všechny údy plní svůj úkol. Co to vypovídá o sborech, které nerostou? Naší první reakcí by mohlo být obviňování těch, o nichž se domníváme, že neplní svůj úkol. Možná je to pravda, ale přemýšlejte o jiném úhlu pohledu: Jak často připravují sbory své členy o příležitost být pro tělo přínosem? Pokud lidé, kteří zastávají ve sboru různé služebnosti a vedou sbor, nechápou zásadu „služby všech věřících“, nebudou motivovat členy k maximálnímu zapojení do sborového života a služby. Sbor v Tesalonice je příkladem sboru, který přijal evangelium a předal je dál (1Te 1,5–8). Stále ještě je Boží vůlí, aby jeho církev fungovala tímto způsobem.

Bude-li každý člen pracovat v rámci plánované sborové evangelizační strategie, obdržíme mnohá požehnání. Zaměřme se proto na důležité oblasti povzbuzování a odpovědnosti. Týmová práce nám umožňuje vážně se nad těmito oblastmi zamyslet. Nedostatek týmové opory ukončil nejednu užitečnou laickou službu. Přestože jednotlivci mohou mít zvláštní nadání a dary, úsilí o dosažení společných cílů prostřednictvím kolektivních strategií zůstává i nadále ideálem. Podobně podporuje skupinová dynamika i odpovědnost, a to nikoli ve smyslu souzení, ale ve smyslu kontroly a hodnocení.

Aplikace

Jak bys mohl ve své snaze oslovit druhé těsněji spolupracovat se členy sboru? Proč je tak snadné propadnout samolibosti, ospalosti a zaměřenosti na sebe?

Spolupráce s Bohem

Středa 11. dubna

5Kdo je vlastně Apollos? A kdo je Pavel? Služebníci, kteří vás přivedli k víře, každý tak, jak mu dal Pán. 6Já jsem zasadil, Apollos zaléval, ale Bůh dal vzrůst; 7a tak nic neznamená ten, kdo sází, ani kdo zalévá, nýbrž Bůh, který dává vzrůst. 8Kdo sází a kdo zalévá, patří k sobě, ale každý podle vlastní práce obdrží svou odměnu. 9Jsme spolupracovníci na Božím díle, a vy jste Boží pole, Boží stavba. (1K 3,5–9)

Osobní studium

Včera jsme věnovali pozornost tomu, jak důležitá je spolupráce sboru při evangelizaci. Je to společná práce na dosažení božského cíle. Když tedy sbor zvažuje svědecké a evangelizační nástroje, musí být členové přesvědčeni, že spolupracují s Bohem, který je motivuje, vede, zmocňuje a dává vzrůst.

Písmo překypuje důkazy o tom, jak Bůh miluje vrcholné dílo svého stvoření – lidské bytosti. Proto nás nepřekvapuje, že se při záchraně lidstva chopil iniciativy. Již samotný kříž nám ve skutečnosti poskytuje veškeré důkazy o tom, jak velmi nás Bůh miluje a jak touží, abychom byli v jeho věčném království. Hospodin nás oslovil a požehnal nám skrze svou milost; a tato úžasná milost, kterou nám zjevil na kříži, v nás probouzí touhu podělit se o to, co jsme zadarmo dostali (Mt 10,8). Ačkoli se učedníci někdy snažili pracovat sami (Mt 17,14–21), většinou byla jejich zkušenost taková, že Bůh spolupracoval s lidmi.

Ježíš povolal první učedníky a slíbil jim, že z nich udělá rybáře lidí. Vyučil je a připravil a skrze jejich službu uvěřili mnozí další. Existovalo však ještě něco božského, co potřebovali, když se Ježíš vrátil do nebe. Byl to Duch svatý, který dal rané církvi moc ke svědectví a k plnění evangelizačního poslání.

Ti, kdo se dnes zapojují do evangelizace, stále spolupracují s Bohem na spasení druhých. Musíme se modlit, aby nás Duch svatý naučil, jak máme představovat Boží lásku a péči takovými způsoby, jež osloví srdce těch, kdo potřebují Spasitele. Je třeba, abychom si uvědomili, že bez Hospodina nemůžeme dělat nic a že nejužitečnějšími svědky v Božích rukou se staneme pouze tehdy, zaujmeme-li postoj víry, podřízenosti, pokory a ochoty zemřít sami sobě a sloužit druhým. Aby nás mohl Hospodin použít tak efektivně, jak je to jen možné, musíme odložit stranou své „já“.

Aplikace

Co tě motivuje k tomu, abys spolupracoval s Bohem? Které vlastnosti potřebuješ „prohlubovat“, abys dokázal spolupracovat s ostatními?

Podávání zpráv sboru

Čtvrtek 12. dubna

Po svém návratu shromáždili církev a vypravovali, co všechno skrze ně Bůh učinil a jak i pohanům otevřel dveře víry. (Sk 14,27)

Když přišli do Jeruzaléma, byli přijati církví, apoštoly a staršími a vypravovali jim, jak je Bůh ve všem vedl. (Sk 15,4)

Osobní studium

Tento týden jsme si všímali některých důležitých aspektů práce věřícího člověka pro Boha. Nyní se dotkneme tématu „podávání zpráv“ (podíváme se na něj podrobněji v 11. lekci). Pokud sbor dostává zprávy o svědeckých a evangelizačních aktivitách, vytváří se povzbudivé ovzduší. Ti, kdo podávají zprávy, mohou být povzbuzeni členy sboru, a ti, kdo jim naslouchají, získají požehnání, protože si uvědomí, co Bůh koná skrze svůj lid.

Ve Skutcích apoštolů ve 14. a 15. kapitole je popsáno, že Pavel s Barnabášem podávali zprávy o tom, co dělají (Sk 14,27; 15,4). Byla to taková „informační setkání“ – a je zřejmé, že církev se o šíření evangelia zajímala a podporovala je. Celá kniha Skutků je zprávou o misijním úsilí rané církve a je plná ponaučení i pro církev v dnešní době. Důležitost podávání zpráv ještě můžeme zdůraznit, když si představíme, co by se stalo s knihou Skutků, kdybychom z ní vypustili všechny zprávy o evangelizačních aktivitách. I když je pravda, že existuje osobní svědectví a evangelizace, k nimž dochází spontánně, rovněž je pravda, že sbor jako celek musí mít záměrný a plánovitý přístup. Používání sborové evangelizační strategie umožňuje zachovat těžiště a logický postup aktivit. Také poskytuje pravidelné příležitosti k hodnocení a podávání zpráv. Podávání zpráv není jen výčet věcí, které jsme vykonali. Díky nim si mohou členové sboru a ti, kdo vydávají svědectví, znovu uvědomit, že jsou Božími spolupracovníky.

Někteří lidé váhají, když mají podat zprávy ve sboru, protože si kladou otázku, zda nejde o nějakou formu chlubení se lidskými úspěchy. Je to však lichá obava – svým věrohodným vyprávěním zkušeností oslavujeme Boha a posilujeme jeho církev ve víře. Když si první křesťané vyslechli misijní zprávy apoštola Pavla, chválili Boha (Sk 21,19.20).

Aplikace

Kdybys měl informovat sbor o svých nejnovějších evangelizačních snahách, co bys řekl? Co tvá odpověď vypovídá o tobě a o tom, že možná potřebuješ něco změnit?

Podněty k zamyšlení

Pátek 13. dubna

Volba služby, do které se chceš zapojit

Minulý týden jsi byl vyzván, abys přemýšlel o svědeckých a evangelizačních oblastech sborového života, do nichž se rád zapojuješ nebo do nichž by ses zapojil, kdyby tě o to někdo požádal. Tento týden je tvým úkolem rozhodnout se pro nějakou evangelizační aktivitu a zapojit se do ní. Zde jsou uvedeny klíčové oblasti, na které se můžeš v tomto týdnu zaměřit.

Projdi si seznam evangelizačních aktivit, do nichž by ses mohl zapojit. Uvažuj o tom, v čem spočívají tvé dary a do jaké oblasti služby tě Bůh povolává. Pak zkrať seznam na dvě nebo tři oblasti evangelizační služby.

Zvaž, kolik času budeš moci pravidelně každý týden věnovat službě, a svůj seznam dále zredukuj. Rovněž vezmi v úvahu, že se v tomto čase zavážeš ke službě, která bude trvat dvanáct měsíců a ve které bude potřeba projít stadii plánování, realizace a hodnocení. Zvol si službu a informuj o svém přání zapojit se do oblasti, kterou upřednostňuješ, svého kazatele a vedoucího osobní služby. Požádej je o schůzku a poděl se s nimi o své myšlenky. Zeptej se jich na jejich plány se sborovou evangelizací a zjisti, jak by ses do nich mohl zapojit. S pokorou požádej svého kazatele a vedoucího osobní služby, aby ti řekli, zda se podle jejich názoru hodíš pro službu, kterou sis zvolil. Budou chtít, abys byl úspěšný, ať už se rozhodneš pro jakoukoli oblast svědectví a evangelizace, a proto budou jejich rady velice cenné.

Otázky k rozhovoru

1. Jak souvisí následující citát s biblickou pravdou o kněžství všech věřících? Jak podporuje myšlenku, že je třeba, aby každý člen spolupracoval s ostatními? „Boží dílo na této zemi nelze nikdy dokončit, pokud se muži a ženy tvořící členskou základnu naší církve neshromáždí k dílu a nesjednotí své úsilí s duchovními a církevními představiteli“ (GW 352).

2. Diskutujte ve třídě o tom, jakými vhodnými metodami by mohl váš sbor pomoci členům, aby pochopili, že jsou důležití pro sborové svědectví a evangelizaci.

Západ slunce: 19:43

Table of Contents

Služba každého z nás

Služba každého člena

Nedostatek dělníků

Jako jednotlivci, ale společně

Spolupráce s Bohem

Podávání zpráv sboru

Podněty k zamyšlení